Tekstet af SUBSTANCE for DanishBits.org
Tidligere i Colony.
En af mine venner, mente han kendte en her.
Det må være den eneste soldat med en snurre snup tattoo.
- Kender du ham? - Desværre.
- Vi mistede ham. - Hvordan?
En razzia.
Det gik skidt for sig.
Modstandsbevægelsen kan vinde et vigtigt slag, ved at ødelægge den.
Du ved, det der sker lige nu er forkert.
Sænk dit våben, medmindre du er villig til at dø for fremmede.
Før dem til fængslet.
Hvad skete der?
Alle er døde.
Alle?
Det virkede som om, at det gik efter planen.
Vi var i position. Udløste detonatoren på det rigtige tidspunkt.
Jeg ved ikke, hvordan de reagerede så hurtigt.
Du klarede den.
Ja, men kun mig.
Er det?
Jesus Kristus.
Virker den stadig?
Hvordan skulle jeg vide det?
Vi gjorde det.
Vi?
Du efterlod os.
Du er en kryster.
Jeg løb ind i en patrulje.
Der var ingen patrulje.
- Du blev bange. - Kalder du mig en løgner?
Ja, jeg gør. Snart ved hele lejren det.
Min plan virkede. Ærgerligt med mændene.
Men missionen var succesfuld. Det var en god dag.
Rolig nu.
Du kan ikke være neutral længere.
Du bliver nødt til at tage et valg.
Du kan følge ham og vinde nogle få kampe -
- eller du kan følge mig og vinde krigen.
Tekstet af SUBSTANCE for DanishBits.org
Det her er fint.
Vil du have noget at drikke?
Jeg ville bare tale med Clicken.
Små forræderi findes ikke.
Jeg synes, det var en fejl ikke at forhøre den.
- Så du tog de fremmedes parti. - Det ikke fair.
Jeg har altid været på din side.
Jeg bliver nødt til at sige sandheden.
Og jeg sætter pris på dine evner som forhørsleder.
Jeg tror, Bowmans også stoler på dig.
Tror du virkelig, Bowmans er dobbeltagenter?
De er spidsen af spyddet.
Den første del af et ondsindet plot på at ødelægge -
- den sidste menneskelige modstandsbevægelse indefra.
Katie Bowman var en helt i Los Angeles sektoren.
Benedict Arnold var en af Washingtons mest betroede, indtil han skiftede side.
Andrew, hvis de var dobbeltagenter, hvorfor har de så ledt os til handsken?
For at købe vores tiltro.
Okay, men jeg forstår ikke -
- hvorfor skulle Besættelsesmagten tage den risiko?
Kunne bare have sendt en kopi, som ikke ville virke med Clicken.
Vi ville aldrig kunne vide det.
Hvorfor forsvarer du en bunke forrædere?
Hvis jeg skal forhøre dem, bliver jeg nødt til at forstå deres logik.
Så jeg ved, hvilken vej jeg skal gå med spørgsmålene.
Fordi de satser på den lange bane.
Andre modstandsgrupper ser op til os -
- for vejledning og hjælp.
Hvis Besættelsesmagten ødelægger os, så er vi bare martyrer.
Men hvis vi starter at fortælle folk -
- vi ikke behøver bekæmpe Clicks, fordi noget værre er på vej?
Det er en misinformationskampagne.
Og en god en.
De vil ikke bare trampe på Modstandsbevægelsen.
De vil demoraliserer hele vores art.
- Hvad gør vi så? - Vi bruger det mod dem.
Du skal bevise din loyalitet til mig ved at ødelægge familien.
Konen er typen, som bekæmper autoriteter -
- så du burde starte med hende.
Hvad gør du så?
Jeg tager mig en snak med børnene.
Det har været nogle hektiske dage.
Og jeg ved, nogle af jer er ængstelig.
Men vi står til at opnå store ting.
Så vær stærk i troen.
Stol på processen.
Lad os være alene.
Jeg troede, du måske var død.
Ikke endnu.
Tilgav han dig?
Han tilgiver aldrig.
Men vi har en fælles historie.
Hvordan har du det?
Hvordan tror du?
Jeg havde intet valg.
- Vi ville alle være døde i det telt. - Måske.
- Du har også mistet troen på os. - Fordi jeres historie ikke passede.
Jeg vil hjælpe jer, men jeg er nødt til at kende sandheden.
- Du vil vide om, jeg var kollaboratør. - Jeg vil vide, hvordan du overlevede.
Din mand var betjent. De folk blev dræbt efter Ankomsten.
Vi tog et andet navn.
Sullivans. Will arbejdede på et værksted. Jeg havde en bar.
Vi holdt lav profil.
Slutte sig til Modstandsbevægelsen er ikke at holde lav profil.
Jeg følte ikke, jeg havde noget valg.
De fleste kunne ikke se det. Det var så underligt normalt.
Men jeg vidste, at noget forfærdeligt ventede rundt om hjørnet.
Og din mand?
Han var mere forsigtig.
Vi skændtes meget.
Og han havde ret.
Vi risikerede alt.
Hvordan kom I ud af Los Angeles?
Da udryddelsen begyndte, var alt kaos.
Broussard vidste, vi måtte have handsken ud.
Så vi iscenesatte en afledningsmanøvre.
Jeg antager, han er død sammen med resten af hans gruppe.
Tro mig, når jeg siger dette...
Jeg håber virkelig, jeres historie holder.
Hvor er mine børn?
De bliver afhørt.
Af MacGregor.
Er det, hvad Modstandsbevægelsen gør nu?
Og hvem er onkel Alan?
Han giftede sig med vores moster.
Han er ked af det.
Mor siger, hun tog han ind som en kat, der strejfer.
- Hvor boede han? - I vores hus.
Nej, jeg mener hvilket værelse?
- Han bo.... - Ikke dig.
Hende.
Han boede i Charlies værelse.
Før han kom tilbage.
Kom tilbage?
Hvorfra?
Den Grønne Zone.
De tvang mig til at arbejde deroppe.
Hvad lavede du?
Den assisterende stedfortræders søn.
Han ville have en ven, så de tvang mig til at bo deroppe.
Du lyver.
Det gør jeg ikke.
Ved du, hvad der sker med små drenge der lyver?
Spiller du smart overfor mig?
Tal.
Lad ham være!
Fortæl mig, hvor din bror kom tilbage fra, så stopper jeg.
Fortæl mig det og jeg stopper.
Santa Monica.
Var du betjent i Los Angeles før Ankomsten?
Det er rigtigt.
De likviderede alle betjentene.
Hvorfor blev du ikke opdaget?
En anden familie, Sullivans, de var på ferie under Ankomsten.
Vi overtog deres hus og deres identiteter.
Og det fungerede?
Da det første kaos endte, så var Besættelsesmagten ligeglad.
De skulle bare bruge folk.
Du fik så et job som mekaniker?
Det er rigtigt.
Og du og hele familien boede i det samme hus?
Hvad?
Boede hele din familie sammen i Los Angeles?
Undtagen Charlie.
Han var i Santa Monica.
Hvordan endte din søn i Santa Monica?
Han blev fanget derovre, da væggene røg ned.
Charlie indrømmede han ikke boede hos dig -
- men han sagde, at han var i den grønne zone.
- Jeg sagde, han skulle lyve. - Hvorfor skulle han det?
Jeg betalte en fyr for at smugle mig gennem porten til Santa Monica.
Så klatrede vi over muren for at komme tilbage.
Hvis de fandt ud af det, ville vi alle være kommet på Fabrikken.
Du har aldrig klatret væggen med et 12 år gammelt barn.
Vi blev fanget på stigningen af en drone.
Den fordampede en af mine gamle venner.
- Det var en stor risiko at tage. - Du har ingen børn.
Jeg ville have gjort alt for at få ham tilbage.
Det er det, der bekymrer mig.
Hvad mener du, når du sagde, at du ville have gjort alt?
Jeg tror, at de lovede at få dit -
- barn tilbage, hvis du arbejdede for dem.
Opfind de historier, du vil.
Det er ikke hvad der skete.
Jeg sagde ingen afbrydelser.
Ja, det ved det.
Men det er vigtigt.
Er sprænghætterne forsvundet?
Vi gennemførte et sidste tjek inden operationen.
De er væk. De gik ikke af sig selv.
Nogen må have taget dem.
Måske var det ham, det manglende Bowman barn.
Vi har brug for sprænghætterne. Ellers er det ikke kun Bowmans, der er ansvarlige.
Forhør er en gentagende proces, og vi gør fremskridt.
Det går for langsomt.
Jeg kan knække dem.
Men du må give mig plads til det. Du fortalte Will alt om Santa Monica.
Sådan hoppede han af krogen.
De ved ikke, hvad vi ved.
Eller hvad de andre måske har opgivet.
Jeg kan drage fordel af det.
Vi prøver det på din måde.
Men jeg løber snart tør for tålmodighed.
Hvad gjorde Will, i Los Angeles?
- Han var mekaniker. - Det er interessant.
Fordi han fortalte os, at han arbejdede for Besættelsesmagten.
Jeg ved godt, hvorfor du forsøgte at dække over det.
Men nu skal du hjælpe mig med at forstå det -
- så jeg kan hjælpe dig.
Vi havde intet valg.
Jeg er helt med.
Du var under pres. Charlie var i Santa Monica.
Nej, Will tog ikke det job bare for at få Charlie tilbage.
Han arbejdede på indersiden. For mig, og for Broussard.
Det fornemmede jeg, da jeg mødte jer. I samarbejder med fjenden.
Vi ville ellers aldrig have fået fat i handsken.
Vi måtte bruge en insiderkilde. Sådan, blev det gjort.
Jeg ved, hvordan arbejdet er gjort.
Men hvis du var, hvem du sagde, du var -
- hvorfor var du så nødt til at lyve?
- Fordi vi ikke følte os trygge her. - Nå, det er da mærkeligt.
Ville et medlem af Modstandsbevægelsen ikke føle sig tryg her?
Fordi han advarede os om, at lejren var politisk.
Du ved ikke, hvordan det er at bo i sektorerne.
Altid i skyggen af Besættelsesmagten.
Er det så svært at tage en pistol og kæmpe?
Mod tusinde af Redhats? Med dine børn ved siden?
Det var sådan, de fik dig.
- Børnene! - De fik mig aldrig!
Din mand solgte sig selv for at få -
- din søn tilbage fra Santa Monica.
Fortæl mig nu, hvor mange uskyldige -
- mennesker han sendte til Fabrikken?
Hvad fanden er det?
Forræder!
Se, hvem jeg fandt.
- Du stjal mine sprænghætter. - Ja.
Hvor er de?
Hvis du dræber mig, vil du aldrig finde dem.
Bram.
Vi vil bare ud af lejren.
Det her er ikke til forhandling.
- Bare sig ham det, Bram. - Og så har vi ingen fordel.
Vent, lad mig tale med ham.
Lad mig tale med ham!
- Tal. - Lad mig.
- Lad ham ikke gøre det. - Vincent!
Jeg kan tale med ham.
Jesus!
For pokker da!
Vent, vent!
Jeg har noget at handle om. Information. En guldmine.
Vi giver dig det og sprænghætterne hvis vi får lov til at gå.
- Hvad slags information? - Højt niveau. Lige fra IGA.
Gør det ikke, far.
Stop, stop!
Stop.
- Du skal love det. - Det gør jeg ikke.
Ikke før du fortæller mig, nøjagtig hvad du har at bytte med.
Hvad? Troede du virkelig, det var det hele?
Når vi engang er færdige med din søn, begynder vi med din lille pige.
Den mand der rejser med os.
Han hedder rigtigt Alan Snyder.
Hvem af dem stak mig?
Katie?
Ægtemanden.
Selvfølgelig.
Du truede garanteret hans børn.
Og nu er du her for at dræbe mig.
Vi er her for at dømme dig for dine forbrydelser.
Og hvad går de så ud på?
Folkedrab, forræderi.
Det er ikke særligt specifikt.
- Du ledede Los Angeles sektoren. - Ja, hvor jeg reddede mange liv.
I kan da se, da jeg blev fjernet fra posten -
- blev alle beboere sendt til Fabrikken.
Af de pokkers Clicks.
Dine ledere.
Dem der systematisk udrydder menneskeheden.
De udrydder ikke menneskeheden.
De udnytter bare mennesker til arbejde og mange af os dør undervejs.
- Generer det dig ikke? - Jo, selvfølgelig.
Jeg ville ønske, de aldrig var kommet.
Men de kom, så jeg arbejdede for at redde så mange mennesker som muligt.
- Hvorfor forlod du sektoren? - På grund af de andre mennesker.
Hierarkiet i Besættelsesmagten er forvirrende. Begå en fejl og du dør.
Så jeg stak af, da jeg fik muligheden.
Hvor heltemodigt.
Jeg er ingen modig mand. Men jeg er klog.
Og er du intelligent -
- forskanser du dig og prøver at overleve den kommende krig.
Hvilken krig?
Krigen mellem vore værter og noget langt værre.
- Den historie igen. - Det er ikke for sjovt.
Vi betyder intet for nogen af siderne, men er alligevel i skudlinjen.
- Hvad skal vi så gøre? - Overleve.
- Derfor skal vi have den vært tilbage. - Den er min, så jeg gør, hvad jeg vil.
Klart. Jeg foreslår bare, du overvejer konsekvenserne.
Gør du den noget, vil de hævne sig.
Ligesom i Dallas?
Så du har hørt om, hvad der skete i Dallas?
- Endnu en Click krigsforbrydelse. - Kald det hvad du vil.
Men det at to af vore værter blev ødelagt -
- efter en modstandsgruppe brugte en kraftig EMP -
- gjorde de brugte et våben fra rummet.
Rygterne siger, sandet blev til glas i et enormt område.
Ikke engang kakerlakkerne overlevede.
Jeg er ligeglad med de valg, I træffer.
Modstand, samarbejde, kæmpe eller skjule sig.
Men før du taler til mig om værdien af menneskeliv -
- så spørg dig selv om hvordan du kan vælge -
- at dræbe millioner af mennesker.
Intet vil ændres. Ingen bliver motiverede.
De vil bare være døde.
Hvor skal du hen?
Jeg kan lide den ide at sende en Click med en bombe til Seattle.
- Men vi skal ødelægge den med det samme. - Hørte du ikke, hvad han lige sagde?
- Angående Dallas? - Jeg troede ikke på et ord af det.
Det er kun en del af deres tricks.
Men hvad hvis det er...
Hør på dig selv.
Vi vil befri os selv fra alle Clicks -
- og du er bange for at dræbe en eneste.
Den tingest får os til at tvivle på os selv.
Den har endda fået dig til at vende et våben imod mig.
Det er på tide at krydse Rubicon. Tage det store spring.
Med mindre du selvfølgelig tvivler på, det vi gør.
Okay.
Gør klar til ødelæggelsen.
Så gør jeg min tale klar til de andre.
Vores leder har beordret os til at ødelægge den Click.
Hent fire miner i våbenlageret.
Vi får dem til at sprænge samtidigt.
Vi vil dræbe dig. Forstår du det?
Hvad skete der i Dallas?
Vi skulle ikke have dræbt ham.
Bugs var en god mand.
Og jeg skød ham i ryggen -
- som en kujon. - Hvad gør det, hvordan du dræbte ham?
Det er ikke det vilde vest. Det er krig.
Er du ikke bange for, at vi spiser os selv?
Først Bugs og nu Bowman familien.
Vi skulle være på samme side.
Studer historien.
Revolutioner er kun lykkedes ved at forblive rene.
Fordi hjernen er helt ude af stand til -
- både af være nuanceret og passioneret på samme tid.
Enten trækker vi sammen eller også falder vi fra hinanden.
Du ved, hvorfor jeg fulgte dig og ikke Bugs?
- Fordi du aldrig tvivler på dig selv. - Det er prisen for succes.
Jeg ved, du er en anden slags mand.
Jeg respekterer dine evner til at se de grå områder.
Men dette er ikke krigen til det.
Og når krigen er forbi?
Hvad hvis vi har glemt, hvem vi er? Hvis altså vi overlever krigen.
Fremtidige generationer vil dømme os på, hvad vi gjorde.
Men i det mindste vil de være i live til at dømme.
Stop.
Jeg har tålt dine spørgsmål så langt, fordi jeg skulle bruge din støtte.
Men det er slut.
Fra nu af må du være en soldat.
Vores Click kan ikke kommunikere med Besættelsesmagten -
- ellers var lejren stormet.
Korrekt.
Hvordan skal de så vide, hvis vi sprænger den?
Virker din kommandør som en mand, der holder på den hemmelighed?
- Det er en maskine, ikke? - Det er også korrekt.
Hvorfor bekymrer de sig om, den bliver ødelagt? Kan de ikke bygge en anden?
Den skinnende bold i dragtens hjelm -
- det er en slags bevidsthed.
Bevidsthed?
Hvad betyder det?
Jeg ved det ikke helt præcist.
Måske plejede de at have kroppe, og uploadede dem selv til sfæren.
Måske blev de skabt af en anden race.
Det vigtige er -
- at der er kun nogle hundrede af de skinnende bolde.
Alt andet, dronerne, Walkers, skibene...
Automatiserede. Stykker af boets hjerne.
De bliver irriteret, når man ødelægger en drone.
Det er en ressource, de er nødt til at erstatte.
Men når man går efter en af de kerner...
Jeg kan se, du er en god mand.
- Prøver at træffe den rigtige beslutning. - Er du er god mand?
- Nej. - Hvor skulle jeg lytte til dig?
Fordi jeg er en pragmatiker.
Pragmatikere gør sommetider forfærdelige ting.
Det gør gode mænd også. Det er ikke pointen.
I dette tilfælde er min pragmatisme -
- og din moral på samme side.
Ville en moralsk mand forråde sine venner?
Hans kommandør?
For at stoppe en usigelig tragedie?
Selvfølgelig.
Du kan redde enhver mand, kvinde eller barn -
- på Stillehavets nordvestkyst.
Det er i dine hænder.
MacGreggor hører ikke på mig.
Og jeg har ikke støtte nok i lejren til at forhindre ham i af ødelægge Click.
Så skal du bruge forstærkninger.
Besættelsesmagten?
Hvordan?
Du kan kalde en bestemt radiofrekvens og sige et kodeord.
Det øjeblik, jeg gør det, så afslører jeg os selv. De sporer signalet til lejren.
Ikke hvis du holder transmissionen under seks sekunder.
- Og så? - Så venter du bare.
De vil kalde tilbage på samme frekvens og tilbyde betingelser.
Hvis betingelserne er acceptable, så svarer du.
Hvad slags betingelser?
Det afhænger af, hvad du ønsker.
Måske kunne du spørge efter amnesti for alle i lejren.
Måske forlanger du en fantastisk hytte i de svejtziske alper.
Det er op til dig.
Jeg har været i din position, hvor der ikke er nogle gode muligheder.
Men sommetider skal man bare være en mand -
- der står foran et tog.
- Hvad gør du herinde? - Få ham ud.
Roanoke.
Hvad gjorde du?
Jeg huskede, hvem jeg var.
- Du er en dobbeltagent. - Det er ikke sandt.
Du er en dobbeltagent, der rejser med en kendt kollaboratør.
Din tilstedeværelse i lejren har kun ført uro med sig og det skal stoppe.
Derfor dømmer jeg dig og din mand til døden.
Hvad med mine børn?
Din ældste søn er gammel nok til at stå til regnskab for sine handlinger -
- og deler derfor skæbne med jer.
De to yngre bliver her, indtil de kan sørge for sig selv.
Før hende, manden og den ældste søn -
- til skydebanen. - Hvad med kollaboratøren?
Jeg er ikke færdig med ham endnu.
Har du en anden?
Hvad gør du?
Du trækker vejret for højt. Det er distraherende.
Will...
Ved du, at...
Stå op.
Stå op. Kom så.
Nej, slip mig. Nej.
Hjælp!
Slip os ud!
Gå ud i skoven. Ude bagved.
- Afsted! - Denne vej.
Du er okay.
- Du er okay. - Det gør ondt.
Will, børnene.
- Will. - Lad os komme afsted.
Afsted.
Hvor er børnene?
I skoven. De ville gå ud i skoven.
Kom så... Gå...
Charlie!
- Charlie! - Gracie!
Charlie!
Kom så...
Vi må gå den vej, kom så.
Løb. Så hurtigt du kan.
Dæk mig!
Der er hun.
Gracie!
Kom her, skat!
Jeg har dig.
Charlie!
- Charlie! - Bram, hun er såret!
Charlie, løb!
Charlie!
Nej...!
- Nej, nej! - Charlie!
- Nej...! - Charlie!
Gracie er såret. Vi må afsted.
- Nej...! - Vi må afsted!
- Nej, min skat. - Vi må afsted.
- Nu! - Nu!
- Kom så! - Nu.
Nu!
Kom så, Gracie.
Mr. Snyder.
Løjtnant Garland.
- Skal du slå mig i hovedet igen? - Det lod til, det virkede.
Du har taget din måde med ind.
Selvom det ikke lød som din stemme i radioen.
Det var det ikke.
Hvordan fik du dem til at opgive deres position?
Jeg blev ved med at hamre til det svageste led, indtil det gav efter.
Jeg har aldrig før mødt en mand, der kunne få alt, hvad han ville have.
Tro mig, jeg har aldrig været den mand.
Hvor vil I så gå hen?
- Til centrum for action. - Schweiz.
Jeg har altid villet se Alperne. Måske genskabe kontakten til gamle venner.
Jeg troede faktisk ikke, du ville få det gjort.
- Du overraskede mig. - Det siger mange tit.
Næste helikopter afgår om 20 minutter.
Du kunne ikke få mig ud af det hul hurtigt nok.
Du må gøre noget for mig først.
Kan du se lederen?
Kontrollen vil sikre sig, han er død.
Ham der.
Har du dræbt alle sammen?
De fleste.
Og de overlevende?
Skal du jagte dem?
Nej, vi fik det, vi skulle bruge.
Bare lad dem sulte herude.
Kom så.
Tekstet af SUBSTANCE for DanishBits.org